Infekce Helicobacter pylori
Doporučený postup České gastroenterologické společnosti ČSL JEP pro dospělé

Jan Bureš (Hradec Králové) 
a 
Pracovní skupina pro studium Helicobacter pylori při ČGS ČLS JEP:
Petr Dítě (Brno), Bohumil Fixa (Hradec Králové), Aleš Hep (Brno), Václav Jirásek (Praha), Petr Kocna (Praha), Olga Komárková (Hradec Králové), Marcela Kopáčová (Hradec Králové), Jan Krejsek (Hradec Králové), Jan Ledeč (Rychnov nad Kněžnou), Ivo Lochman (Ostrava), Karel Lukáš (Praha), Milan Lukáš (Praha), Václav Mandys (Praha), Karel Mareš (Praha), Jan Martínek (Mladá Boleslav), Zdeněk Mařatka (Praha), Petr Opletal (Rýmařov), Zdeněk Papík (Hradec Králové), Václav Pospíšil (Česká Lípa), Oldřich Pozler (Hradec Králové), Stanislav Rejchrt (Hradec Králové), Milana Sachslová (Brno), Miloše Sedláčková (Praha), Josef Sedloň (Náchod), Bohumil Seifert (Praha), Olga Shonová (České Budějovice), Julius Špičák (Praha), Tomislav Švestka (Praha), Viktor Voříšek (Hradec Králové), Barbora Voxová (Hradec Králové), Zdena Zádorová (Praha), Filip Závada (Praha), Miroslav Zavoral (Praha) a Jitka Zelenková (Praha)

Východiska
Objev baktérie dnes nazývané Helicobacter pylori (Marshall, Warren a Goodwin v roce 1982) byl nejen převratným objevem mikrobiologie, ale především zásadním způsobem změnila pohled gastroenterologie na etiologii, patogenezi a léčbu řady chorob. 

Helicobacter pylori (Hp) je spirální, mikroaerofilní, gram-negativní baktérie. Je 2,5 – 5 μm dlouhá a 0,5 – 1,0 μm široká. Při histologickém vyšetření žaludečních biopsií má ostře ohraničené konce, při kultivaci na pevném mediu má tyčinkový vzhled (spirální tvar často chybí), při prodloužené a/nebo opakované kultivaci převažují typické kokoidní formy. Baktérie má 4 – 6 bičíků  (zhruba 30 μm dlouhých), které jsou nezbytné pro pohyblivost mikroba. Vlastnosti Hp a produkce řady působků jsou zodpovědné za jeho patogenní účinky. 

Infekce Hp patří celosvětově mezi nejčastější vůbec. Odhaduje se, že je infikována více než polovina lidstva. Ve vyspělých zemích je prevalence infekce Hp 15 – 40 %, v rozvojových zemích 70 – 99 %. V nižších socio-ekonomických vrstvách je prevalence vyšší. Ve vyspělých zemích je možno vysledovat tzv. kohortový fenomén – u mladších generací je výskyt infekce nižší (přelomem je konec 2. světové války). V České republice je prevalence infekce Hp 42 %. Infekcí se člověk většinou nakazí v dětství. Mechanismy přenosu infekce nejsou beze zbytku objasněny. K rozvoji infekce Hp dochází pravděpodobně po orálním příjmu baktérií. Přenos je pravděpodobně jak oro-orální (ve vyspělých zemích) tak i oro-fekální (v rozvojových zemích a v kolektivních zařízeních pro malé děti). K zajištění kolonizace a přežívání v prostředí hostitele je mikrob vybaven faktory virulence (motilita, schopnost adheze, produkce adaptivních enzymů). 

Hp způsobuje chronickou gastritidu. Infekce Hp je spojena s řadou dalších onemocnění (uvedených níže). Jedná se však o jednosměrný vztah – většina nositelů Hp infekce v průběhu života žádnou z těchto chorob neonemocní.  Možnost, že by u části nositelů Hp (5 – 10 % ?) mohl být mikrob „normálním“ článkem fyziologických funkcí žaludku, vede v poslední době k opatrnějšímu posuzování problematiky. Je možno zaznamenat také odklon od paušálních doporučení k plošnému vyšetřování a eradikaci Hp. 

Diagnostika Hp
Infekce Hp je zpravidla diagnostikována některým z invazivních testů v bioptickém vzorku při gastroskopii (rychlý ureázový test, histologie, mikroskopie, kultivace). Z globálních neinvazivních testů jsou nejvhodnější (a nejpřesnější) dechový test s 13C-ureou nebo stanovení antigenu ve stolici (HpSA). Stanovení protilátek proti Hp se v současné době považuje za nevhodné. Ostatní testy (immunochromatografické testy – office-based tests) nejsou v České republice dosud standardizovány. Testy využívající polymerázovou řetězovou reakci jsou prozatím vyhrazeny pro výzkumné použití. Pro diagnostiku Hp je vhodné použít dva testy, nejlépe jeden globální a jeden fokální (z bioptického vzorku žaludeční sliznice). 

Stále platí zásada „nevyšetřovat osoby, které v případě pozitivity Hp neplánujeme eradikovat“. 

Efekt eradikační léčby je třeba vždy ověřit (a to nejdříve za 4 týdny po ukončení léčby). K ověření úspěšnosti eradikace Hp je nejvhodnější dechový test s 13C-ureou, jako globální test. Další alternativou je stanovení antigenu ve stolici (HpSA). Je-li nemocný po 4 týdnech nebo později endoskopován, je správné provést vyšetření bioptických vzorků jak rychlým ureázovým testem tak i histologicky. Je třeba odebrat nejméně tři vzorky (z žaludečního antra v blízkosti angulární řasy, ze střední části žaludečního těla a z fundu). Stanovení proti-helikobakterových protilátek k ověření eradikace je nevhodné. K vymizení protihelikobakterových protilátek dochází až po řadě měsíců (navíc ne u všech úspěšně eradikovaných), na druhou stranu část nositelů floridní infekce Hp mohou mít protilátky falešně negativní. 

Léčba 
Optimální léčba infekce Hp by měla být jednoduchá, dobře tolerovaná, účinná a ekonomicky únosná. V literatuře je k terapii infekce Hp popsáno téměř tisíc různých eradikačních schémat. Žádný doporučený postup není optimální ani 100% spolehlivý. Vždy je důležité pacienty poučit a k léčbě dostatečně motivovat (compliance nemocného je pro úspěch rozhodující). Je třeba volit takové režimy, které podle provedených klinických studií dosahují alespoň 80% léčebné úspěšnosti. Není-li nemocný alergický na penicilinová antibiotika, pak by základem terapeutického schématu měl být amoxicilin, protože rezistence Hp na toto antibiotikum je výjimečná. 

Léčbou první řady inhibitor protonové pumpy (omeprazol 20 mg 2-krát denně, pantoprazol 40 mg 2-krát denně, lansoprazol 30 mg 2-krát denně, rabeprazol 20 mg 2-krát denně, esomeprazol 40 mg 2-krát denně) + klaritromycin (500 mg 2-krát denně) + amoxicilin (1.000 mg 2-krát denně) nebo nitroimidazol (metronidazol 500 mg 2-krát denně nebo ornidazol 500 mg 2-krát denně) na 7 dní.  Ekvivalentní alternativou klaritromycinu je azitromycin (500 mg 1-krát denně) na 5 dní. Další terapeutickou možností první řady je ranitidin-vizmut-citrát (400mg 2-krát denně) + klaritromycin (500 mg 2-krát denně) + amoxicilin (1.000 mg 2-krát denně) nebo nitroimidazol (metronidazol 500 mg 2-krát denně nebo ornidazol 500 mg 2-krát denně) na 7 dní.  Účinné je také podání kombinace inhibitor protonové pumpy, amoxicilin a ciprofloxacin (500mg 2-krát denně) na 7 dní.

Selhání eradikační léčby
Nejčastější příčinou selhání eradikační terapie je nedostatečná compliance pacienta. Druhou nejčastější příčinou je rezistence bakteria na antibiotika. Po prvním selhání je vhodné a při selhání druhého eradikačního pokusu je nezbytné odebrat bioptické vzorky žaludeční sliznice ke kultivaci Hp a stanovení citlivosti na antibiotika. 

Při selhání trojkombinační terapie inhibitoru protonové pumpy klaritromycinu a amoxicilinu je v zahraničí doporučována čtyřkombinační léčba (quadruple therapy), obsahující koloidní vizmut, inhibitor protonové pumpy, nitroimidazol (metronidazol nebo tinidazol) a tetracyklin nebo amoxicilin na 7 – 14 dnů. Tato léčba není v současné době v ČR proveditelná pro nedostupnost koloidního vizmutu a tetracyklinu. Není doloženo, že by doxycyklin byl v této indikaci rovnocennou alternativou tetracyklinu. Další léčebnou možností je podání ranitidin-vizmut-citrátu (400mg 2-krát denně 4 týdny) s amoxicilinem (1000mg 2-krát denně  2 týdny). Také ranitidin-vizmutcitrátu však není v současné době v ČR dostupný. 

Při selhání trojkombinační terapie inhibitoru protonové pumpy, klaritromycinu a nitroimidazolu (metronidazol nebo tinidazol) je doporučována trojkombinační léčba inhibitorem protonové pumpy, klaritromycinem a amoxicilinem na 14 dní. Další možností je po vyšetření citlivosti nebo rezistence Hp na antibiotika podat inhibitor protonové pumpy s amoxicilinem a druhé antibiotikum zvolit na základě mikrobiologického vyšetření podle stanovené citlivosti. 

U nemocných s opakovaným selháním eradikační léčby a po průkazu kmenů rezistentních jak na klaritromycin tak i nitroimidazoly je záchrannou léčbou ("rescue therapy") inhibitor protonové pumpy (omeprazol 20 mg 2-krát denně), rifabutin (300 mg 1-krát denně) a amoxicilin (1.000 mg 2-krát denně) na 14 dní. Tuto léčbu je třeba indikovat velmi uvážlivě (s ohledem na rizika možného selektování multirezistentních kmenů M. tbc).

Indikace k eradikační léčbě

Vředová choroba žaludku a dvanáctníku
Eradikace je indikována ve všech stadiích onemocnění (aktivní, neaktivní, s komplikacemi či bez nich, stavy po operaci pro vředovou chorobu)
Komentář
Eradikace Hp snižuje riziko recidiv onemocnění i jeho komplikací.

MALT-lymfom žaludku
Eradikace Hp je indikována.
Komentář
Zhruba u poloviny nemocných s MALT-lymfomem nízkého stupně malignity (low grade MALTOMA)  přispěje eradikace Hp k navození dlouhodobé remise onemocnění.

Rakovina žaludku
U stavů po operaci karcinomu žaludku je eradikace Hp indikována.
Komentář
Hp je u části nemocných jedním z etiologických faktorů rakoviny žaludku (Hp je dle WHO kancerogen 1. třídy). Přestože není doloženo, že by eradikace zabránila vzniku rakoviny, je protihelikobakterová léčba indikována také u příbuzných 1. řádu pacientů s karcinomem žaludku (protože riziko vzniku u těchto osob je vyšší ve srovnání s všeobecnou populací). Na základě současných poznatků není indikována plošné celospolečenské testování a léčení infekce Hp k prevenci rakoviny žaludku.

Refluxní choroba jícnu
Eradikace Hp je indikována u pacientů, kteří mají současně vředovou chorobu (aktuální či v anamnéze).
Komentář
Maastrichtský konsensus 2 z roku 2000 doporučuje eradikaci Hp u osob s refluxní chorobou jícnu při dlouhodobé léčbě inhibitory protonové pumpy (k zabránění vzniku atrofické gastritidy). Údaje v literatuře k tomuto tématu jsou však kontroverzní. Není také s definitivní platností dořešeno, zda eradikace Hp může indukovat vznik refluxní choroby jícnu nebo preexistující onemocnění zhoršovat. Meta-analýzy studií z poslední doby se přiklání k inverznímu vztahu eradikace Hp a vzniku refluxní choroby jícnu.

Funkční dyspepsie
Eradikace Hp není indikována.
Komentář
Maastrichtský konsensus 2 z roku 2000 doporučuje eradikaci Hp u funkční dyspepsie jako vhodnou s odůvodněním, že část nemocných (zhruba 10 %) může z eradikace profitovat. Údaje v literatuře jsou rozporuplné. 

Strategie „test and treat“ 
Strategie „test and treat“ není v ČR v současné době považována za lege artis postup.
Komentář
Pouhé vyšetření Hp u dyspeptiků (bez dalšího vyšetřování příčin dyspepsie) a v případě pozitivity Hp podání eradikační léčby není v současné době v ČR vhodné z řady důvodů (nespolehlivá diskriminace alarmujících příznaků signalizujících závažné organické onemocnění, dosud malá dostupnost diagnostiky Hp v primární péči, snadná dostupnost a ekonomické podhodnocení digestivní endoskopie, středně vysoká prevalence Hp).

Dlouhodobá léčba nesteroidními antiflogistiky
Eradikace Hp před zahájením dlouhodobé léčby nesteroidními antiflogistiky je indikována o osob s vředovou chorobou v anamnéze. Eradikaci je vhodné dále zvážit u osob s vyšším rizikem (ženy starší 60 let, současná léčba glukokortikosteroidy nebo warfarinem, kuřáci). 
Komentář
Eradikaci Hp je třeba zvažovat přísně individuálně. Údaje v literatuře jsou rozporuplné. Maastrichtský konsensu 2 z roku 2000 uvádí, že eradikace Hp před zahájením dlouhodobé léčby nesteroidními antiflogistiky snižuje riziko vzniku ulcerací. Sama o sobě však eradikace není dostatečnou prevencí rekurujícího krvácení z vředu u rizikové skupiny osob léčených nesteroidními antiflogistiky. Eradikace Hp neurychlí hojení peptických vředů u pacientů léčených antisekretorickými léky a pokračujícími v terapii nesteroidními antiflogistiky. Hp a nesteroidní antiflogistika a acylpyrin jsou navzájem nezávislými rizikovými faktory pro vznik peptického vředu. 

Chronická atrofická gastritida Hp pozitivní
Eradikace Hp je indikována. 
Komentář
Údaje v literatuře nejsou jednoznačné. Chronická atrofická gastritida je spojena s vyšším rizikem vzniku rakoviny žaludku. Nebylo však doloženo, že by eradikace Hp byla s to zabránit progresi chronické atrofické gastritidy v dysplastické změny (coby prekancerózu). Podle některých autorů je eradikace Hp u atrofické gastritidy úspěšná, je proto vhodné ji provést, zejména jedná-li o chronickou atrofickou gastritidu s nekompletní kolonickou intestinální metaplasií nebo je-li v příbuzenstvu nemocného výskyt rakoviny žaludku.

Jaterní cirhóza
Eradikace Hp je indikována (po individuálním posouzení pacienta). 
Komentář
Riziko peptického vředu je u Hp pozitivních nemocných s jaterní cirhózou 40-krát vyšší ve srovnání s Hp negativními. Komplikace peptického vředu, zejména krvácení, by mohlo mít pro pacienta fatální následky. I když peptický vřed u jaterní cirhózy vzniká z komplexních příčin, je eradikace spíše indikována.

Ostatní extraintestinální choroby
Eradikace Hp u extraintestinálních chorob (mimo klinické studie) není v současné době indikována.
Komentář
Možný význam infekce Hp je zkoumán u kardiovaskulárních chorob, idiopatické trombocytopenické purpury, kožních onemocnění (rosacea, urticaria, alopecia areata), Raynaudovy choroby, migrény, syndromu Guillain-Barré, revmatoidní artritidy, retardace růstu dětí a řady dalších. Přestože výsledky některých studií jsou nadějné, není prozatím možno eradikaci Hp doporučit jako standardní postup do běžné klinické praxe.

Poznámka
Řada otázek spojených s infekcí Hp nebyla dosud uspokojivě zodpovězena. Ročně je publikováno několik set původních prací. Na mnoha zahraničních i tuzemských pracovištích probíhá intenzivní výzkum různých aspektů helikobakterové infekce. Je pravděpodobné, že s novými poznatky v budoucnosti bude upraven (rozšířen, doplněn, změněn) i tento doporučený postup. 

LITERATURA

1.	Andersen L.P., Espersen F., Souckova A., Sedlackova M. et al.: Isolation and preliminary evaluation of a low-molecular-mass antigen preparation for improved detection of Helicobacer pylori immunoglobulin G antibodies. Clin. Diagn. Lab. Immunol., 1995, 2 (2): 156 – 159 
2.	Bayerdörffer E., Lind T., Dítě P. et al.: Omeprazole, amoxycillin and metronidazole for the cure of Helicobacter pylori infection. Eur. J. Gastroenterol. Hepatol., 1999, 11, Suppl. 2: S19 – 22 
3.	Bayerdörffer E., Lonovics J., Dítě P. et al.: Efficacy of two different dosage regimens of omeprazole, emoxycillin and metronidazole for the cure of Helicobacter pylori infection. Aliment. Pharmacol. Ther., 1999, 13 (12): 1639 – 1645 
4.	Bercik P., De Giorgio R., Blennerhassett P. et al.: Immune-mediated neural dysfunction in a murin model of chronic Helicobacter pylori infection. Gastroenterology, 2002, 123 (4): 105 – 1215 
5.	Bercik P., Verdu E.F., Armstrong D. et al.: The effect of ammonia on omeprazole-induced reduction of gastric acidity in subjects with Helicobacter pylori infection. Am. J. Gastroenterol. 2000, 95 (4): 947 – 955 
6.	Bureš J, Burešová E, Rejchrt S: Imunologické aspekty infekce Helicobacter pylori. Acta Med (Hradec Králové) Suppl 2002; 45: 3 – 10 
7.	Bureš J, Dítě P, Kopáčová M, Voříšek V, Axmann K, Černoch J, Doseděl J, Kotrlík J, Kment M, Lukáš K, Lukáš M, Mareš K, Palička V, Pozler O, Rejchrt S, Roubalík J, Sedláčková M, Shonová O, Stehlík J, Sýkora J, Široký M, Šopák S, Špičák J, Zavoral M, Živný P and the Czech Helicobacter pylori Study Group: Prevalence of Helicobacter pylori in Czech Republic – preliminary data based on 13C-urea breath test in 389 symptom-free persons. Gut 1999, 45, Suppl 5, A106 
8.	Bureš J, Palička V, Kopáčová M, Voříšek V, Rejchrt S, Živný P: Diagnostika Helicobacter pylori pomocí dechového testu s ureou značenou přirozeným izotopem uhlíku 13C: metodika vyšetření. Čas Lék čes 2000; 139: 776 – 778 
9.	Bureš J, Rejchrt S: Infekce Helicobacter pylori a extraintestinální choroby. Postgrad Med 2000; 2: 10 – 15 
10.	Cremonini F et al. Meta-analysis: the relationship between Helicobacter pylori infection and gastro-oesophageal reflux disease. Aliment Pharmacol Ther 2003; 18: 279 – 289 
11.	Dítě P, Hep A, Dolina J, Ševčíková A, Novotný I, Štroblová H, Kunovská M, Münzová H, Pokorný A: Prevalence infekce Helicobacter pylori v ČR – region jižní Morava. Vnitř Lék 1998; 44: 132 – 134 
12.	Drumm B et al: Helicobacter pylori infection in children: a concensus statement. Report of the European Paediatric Task Force on Helicobacter pylori on a Concensus Conference, Budapest, Hungary, September 1998. J Pediatr Gastroent Nutr 2000; 30: 207 – 213  
13.	Fixa B, Komárková O, Krejsek J: Campylobacter pylori, jeho vlastnosti a vztah k chorobám gastroduodena. Čs Gastroenterol Výž 1987; 41: 361 – 368 
14.	Fixa B, Komárková O, Melichar B, Krejsek J, Mégraud F: Výskyt infekce Helicobacter pylori u české dospělé populace. Čes Slov Gastroent 1995; 49: 83 – 85 
15.	Fixa B, Komárková O, Krejsek J, Nožička Z, Bureš J: Specific cellular immune response in patients with Helicobacter pylori infection. Hepato-Gastroenterology 1990; 37: 606 – 607 
16.	Fixa B, Komárková O, Nožička Z: Does a difference exist between the prevalence of the main dyspeptic complaints in patients with functional dyspepsia having H. pylori infection and those without? Gut 2002; 51, suppl 3: A187 
17.	Fixa B, Komárková O, Krejsek J: Chronické hepatopatie a infekce Helicobacter pylori. Čs Gastroent Výž 1993; 47: 296 – 298 
18.	Fixa B, Komárková O: Test and treat, správný postup v našich současných podmínkách? Kritické posouzení. Čes Slov Gastroent 1999; 53: 159 – 163 
19.	Fixa B, Komárková O, Krejsek J: Helicobacter pylori v operovaném žaludku. Č Gastroent Výž 1993; 47: 261 – 263 
20.	Fixa B, Komárková O, Krejsek J, Nožička Z: Helicobacter pylori a funkční dyspepticko-algický žaludeční syndrom. Čs Gastroent Výž 1993; 47: 191 – 194 
21.	Fixa B, Malfertheiner P, Tuschy P, Komárková O, Nožička Z: Infekce Helicobacter pylori a žaludeční autoimunita – společné etiopatogenetické mechanizmy u chronické gastritidy. Čes Slov Gastroenterol Výž 1995; 49: 147 – 152 
22.	Gisbert JP, Pajares JM: Review article: Helicobacter pylori "rescue" regimen when proton pump inhibitor-based triple therapies fail. Aliment Pharmacol Ther 2002; 16: 1047 – 1057 
23.	Havlasová J, Bureš J, Rejchrt S, Voxová B, Krejsek J: Protilátky proti antigenu CagA Helicobacter pylori.  Čas Lék čes 1998; 137: 404 – 409 
24.	Havlasová J, Krejsek J, Bureš J: Antigeny v sérologické detekci infekce Helicobacter pylori. Vnitř Lék 1997; 43: 115 – 119 
25.	Havlasová J, Krejsek J, Bureš J: Infekce Helicobacter pylori a její sérologický průkaz. Vnitř Lék 1997; 43: 111 – 114
26.	Helicobacter pylori. An Atlas. P Malfertheiner, P Michetti, A Price, eds. London: Science Press, 1996
27.	Helicobacter pylori: Basic Mechanisms to Clinical Cure. RH Hunt, GNJ Tytgat, eds. Dordrecht: Kluwer Acad Publ, 1994
28.	Helicobacter pylori: Techniques for Clinical Diagnosis  Basic Reasearch. Ed A Lee, F Mégraud. London: WB Saunders, 1996
29.	Hep A, Pospíšilová J, Dolina J, Prášek J, Dítě P: Hladiny vitaminů A, E a C v séru a žaludeční šťávě ve vztahu k žaludeční sliznici a výskytu Helicobacter pylori. Vnitř Lék 1998; 44: 396 – 399 
30.	Hep A, Žaloudík J, Janáková J, Habanec B, Prášek J, Dolina J, Dítě P: Vliv eradikačních režimů H. pylori na proliferační index žaludeční sliznice. Vnitř Lék 1998; 44: 447 – 450 
31.	Howden CW, Hunt RH: ACG Treatment Guideline: Management of Helicobacter pylori infection. Am J Gastroenterol 1998; 93: 2330 – 2338 
32.	Jirásek V, Pulgertová D, Samek M et al: Kombinovaná eradikační léčba s Helicidem (omeprazol, Léčiva a.s.) u nemocných s vředovou chorobou žaludku a duodena. Čes Slov Gastroent 2000; 54: 52 – 55 
33.	Jurgoš Ľ: Infekce baktérií Helicobacter pylori a funkční dyspepsie – argumenty pro a proti. Postgrad Med 2003; 530 – 534 
34.	Jurgoš Ľ, Bureš J. Nemoci žaludku, dvanáctníku a Helicobacter pylori. Martin: Osveta, 1998; 148 
35.	Kolibasova K, Tothova I, Baumgartner J, Filo V: Eradication of Helicobacter pylori as the only successful treatment in rosacea. Arch Dematol 1996; 132: 1393 
36.	Kopáčová M, Bureš J, Koupilová I, Voříšek V, Seifert B, Pozler O, Rejchrt S, Douda T, Živný P, Palička V: Prevalence of Helicobacter pylori infection in non-selected general population in Czech Republic. No birth-cohort phenomenon found in multicentre study. Gut 2002; 51, Suppl 3: A108 
37.	Kopáčová M, Bureš J, Voříšek V, Konštacký M, Rejchrt S, Živný P, Palička V: Diagnostika Helicobacter pylori pomocí dechového testu s ureou značenou přirozeným izotopem uhlíku 13C: klinická reprodukovatelnost testu. Klin Biochem Metab 1999; 7(28): 213 – 216 
38.	Kopáčová M., Bureš J., Voříšek V. et al.: Comparison of different protocols for 13C-urea breath testing of Helicobacter pylori infection in healthy subjects. Gut, 1999, 45, Suppl. 5: A191 
39.	Krejsek J, Fixa B, Komárková O, Rambousková M, Nožička Z: Helicobacter pylori – biologické vlastnosti a možnosti průkazu. Čs Gastroent Výž 1990; 44: 438 – 439 
40.	Krejsek J, Fixa B, Komárková O: Test k rychlému průkazu Campylobacter pylori. Čs Gastroent Výž 1988; 42: 30 – 34 
41.	Kyzeková J, Artl J, Artlová M: Is there any relationship between functional dyspepsia and chronic gastritis associated with Helicobacter pylori infection? Hepato-Gastroenterology 2001; 48: 594 – 602 
42.	Malfertheiner P et al: Current European concepts in the management of Helicobacter pylori infection. The Maastricht Consensus Report. Gut 1997; 41: 8 – 13 
43.	Malfertheiner P et al: Current concepts in tile management of Helicobacter infection – The Maastricht 2-2000 Concensus Report. Aliment Pharmacol Ther 2002; 16: 167 – 180 
44.	Leong RWL, Sung JJY: Review article: Helicobacter species and hepatobiliary disease. Aliment Pharmacol Ther 2002; 16: 1037 – 1045 
45.	Martínek J, Kužela L, Špičák J, Vavrečka A: Review article: the clinical influence of Helicobacter pylori in effective acid suppresion – implications for the treatment of gastro-oesophageal reflux disease. Aliment Pharmacol Ther 2000; 14: 979 – 990
46.	Martínek J, Špičák J: Onemocnění žaludku a dvanáctníku. Praha: Triton, 2000: 128 
47.	Melichar B, Bureš J, Komárková O, Rejchrt S, Fixa B, Karlíček R: Increased gastric juice nitrate is associated with biliary reflux and Helicobacter pylori  infection. Am J Gastroent 1995; 90: 1190 – 1191 
48.	Melichar B, Malířová E, Bureš J, Komárková O, Kolesár J, Rejchrt S, Fixa B: Gastric juice neopterin in Helicobacter pylori infection. FEMS Immunol Med Microbiol 1995;  10: 335 – 338 
49.	Miehlke S, Kirsch C, Dragosics B, Gschwantler M, Oberhuber G, Antos D, Dítě P, Lauter J, Labenz J, Leodolter A, Malfertheiner P, Neubauer A, Ehninger G, Stolte M, Bayerdörffer E: Helicobacter pylori and gastric cancer: current status of the Austrian Czech German gastric cancer prevention trial (PRISMA Study). World J Gastroenterol 2001; 7: 243 – 247 
50.	Pantoflickova D., Blum A.L., Koelz H.R.: Helicobacter pylori and functional dyspepsia: a real causal link. Baillieres Clin. Gastroenterol., 1998, 12 (3): 503 – 532 
51.	Pantoflickova D., Scott D.R., Sachs G. et al.: 13C urea breath test in the diagnosis of Helicobacter pylori: why does it work with acid test meals? Gut, 2003, 52 (7): 933 – 937 
52.	Rejchrt S, Bureš J, Kopáčová M, Koupilová I, Seifert B, Voříšek V, Pozler O, Douda T, Živný P, Palička V: Prevalence of dyspepsia in non-selected general population in Czech Republic. Multicentre prospective study. Gut 2002; 51, Suppl 3: A192 
53.	Rejchrt S, Drahošová M, Tichý M, Andrýs C, Krejsek J, Konštacký M, Živný P, Palička V, Bureš J: Reaktanty akutní fáze, sérové hodnoty interleukinu 6 a cirkulující imunokomplexy u nemocných s duodenálním vředem před léčbou a po helikocidní léčbě. Klin Biochem Metab 1999; 7(28): 201 – 205 
54.	Rejchrt S, Havlasová J, Voxová B, Široký M, Kopáčová M, Krejsek J, Živný P, Palička V, Bureš J: Protilátky proti Helicobacter pylori ve slinách. Klin Biochem Metab 1999; 7(28): 206 – 208 
55.	Rejchrt S, Drahošová M, Andrýs C, Krejsek J, Palička V, Bureš J: Sérové protilátky proti Helicobacter pylori u nemocných s duodenálním vředem před léčbou a po helikocidní léčbě. Klin Biochem Metab 1999; 7(28): 209 – 212 
56.	Sedláčková M: Infekce Helicobacter pylori. In: Trendy soudobé pediatrie. Svazek 1. Gastroenterologie. O Pozler, ed. Praha: Galén, 1999, 217 – 237 
57.	Sedláčková M a kol: Infekce Helicobacter pylori. Vředová choroba, karcinom žaludku, dyspepsie. Praha: Maxdorf Jesenius, 1996
58.	Sedláčková M, Malaty H, Volf V, Frühauf P, Marx D, Souček A, Graham DY: Infekce Helicobacter pylori u souboru symptomatických a asymptomatických dětí a dospívajících v České republice. Čas Lék čes 2003; 142: 102 – 105 
59.	Švestka T: Vředová choroba gastroduodena. In: K Lukáš, T Švestka: Refluxní choroba jícnu a vředová choroba gastroduodena. Praha: Triton, 2002: 208 
60.	Zelenková J: Funkční poruchy a Helicobacter pylori (s. 132 – 140). In: K. Lukáš et al.: Funkční poruchy trávicího traktu. Grada Publishing, Praha, 2003
61.	Zelenková J, Součková A, Kvapil M, Souček A, Vejvalka J, Segethova J: Helicobacter pylori a diabetes mellitus. Čas Lék čes 2002; 141: 575 – 577 
62.	Zelenková J, Součková A, Souček A, Vejvalka J: Seroprevalence Helicobacter u pražské populace. Čes Slov Gastroent 1998; 52: 51 – 56 
63.	Živný P., Rejchrt S., Bureš J. et al.: Helicobacter pylori infection and cytokine pattern in critically ill patients. Gastroenterology, 2000, 118 (4, part 2): A1329  

Adresa pro korespondenci:
Prof. MUDr. Jan Bureš, CSc., KCVL – 2. interní klinika LF UK a FN, Sokolská 581, 
500 05 Hradec Králové. E-mail: bures@lfhk.cuni.cz